TIL PETER... Den eneste ene inspektør Clouseau.
Han går inn.
Inspektør.
Sjefsinspektør.
Hilset være sjefen!
Godt å se deg. Forkledningen din er klar for siste prøving.
- Du vil sikkert like den. - Utmerket.
Inspektør Clouseau er her.
Sjef!
Jeg så noen veldig interessante neser her.
De nesene der er for amatører. Jeg har noen i mine private saker.
Du har alltid hatt nese for neser.
St. Valentins dag-sakene er ikke ferdige ennå, men vi har noen fine til deg.
La oss prøve denne først. Her er det en super en.
Inspektør?
Skal vi bare få den på der?
Hva synes du om denne?
Jeg kaller denne "The Way We Were". Det er en strofe fra Streisand.
Liker du den?
Jeg liker den heller ikke. Beklager, jeg tok nesten nesa di med den.
La oss prøve denne nå. Jeg tror du vil like den.
Den kler ansiktet ditt. Den passer trekkene dine.
Hva synes du om den?
Vi kaller denne "Vin og roser".
Årene er ganske livaktige, er de ikke?
Jeg er spesielt stolt av de store porene. Se på denne.
Jeg likte den heller ikke. Vi prøver noe annet.
Er det noe som mangler? Hva med den?
- Den er veldig fin, ikke sant? - Det er en nese.
Du har en nese for neser.
Jeg vet alltid med en gang jeg ser nesen.
Vi kaller denne "Pusse Nusse Nese".
Hva har du til denne?
Denne vil holde deg veldig varm. Denne har en fin effekt med denne nesen.
Det er for rettslig.
Jeg vil ha noe som er... Hva skal jeg si?
Overlat det til Dr Balls.
Auguste! Se hva du har gjort.
Du er et geni.
Vent. Det er noe som mangler.
Jeg vet hva som mangler. Her er noen tenner på huset.
La meg se hvordan de ser ut.
- Perfekt! - Se på dette.
Du er et geni med kunsten din. Min kjære gutt.
Han er inne ennå. Hva gjør vi når han kommer ut?
Følg ham.
Martha! Kom og pakk inn sjefsinspektørens kjøp, takk.
Jeg har nylig gjort noe dristig innen stumper.
Arm og bein. Bare 900 franc for hele utstyret.
Det er min erfaring at i et nødstilfelle kan en stump komme i veien.
Martha, husker du sjefsinspektør Clouseau?
Jeg har aldri sett denne mannen før.
God kveld, Martha.
Jeg tror ikke mine egne øyne.
Det er fordi mannen din er et geni, madame.
Pakk det inn hvis du kan. Og jeg vil at den nesa blir med.
- Umulig. - Penger er ikke noen sak.
Det er den styggeste nesa jeg har sett i hele mitt liv.
Den er kvalmende. Den er et mesterverk.
Det er også Marthas egen nese.
Mine komplimenter, madame. Den kler deg.
Takk, sjefsinspektør.
Jeg skal hente regninga di.
Auguste, hva har du gjort?
Venstre hæl, lurt bygget opp, noe som gir deg høyde og autoritet.
Men den egentlige hemmeligheten er i høyre hæl.
Den livaktige klubbefoten forårsakes av en innebygd fjær
som graver seg inn i ankelen, og gir uutholdelige smerter.
- Veldig realistisk, ikke sant? - Hvor snart kan jeg få et par?
Jeg kan ha dem klare til deg innen onsdag.
Igjen, Auguste, min takk. Også til deg, madame.
Liker du hånden? Jeg pakker den med skoene.
Den er kjekk til å klø med, i tilfelle du tar en håndjager.
- Vi ser deg snart, inspektør. - Sjefsinspektør.
Adjø. Vi ser deg snart.
Jeg kan ikke stå!
Jeg har aldri hatt så mye smerter.
Skal jeg kysse den og gjøre det bedre?
Det er ikke så ille.
For tredje gang i moderne menneskers historie,
har verdens største slipte diamant, den berømte Rosa Panteren, blitt stjålet.
Siden herredømmet til Akbar den store tidlig i det 12. århundre,
inntil det nylige ublodige kuppet
til den tidligere obersten, nå president Sandover Haleesh,
har den Rosa Panteren vært symbolet på arverekkefølgen til Kurfilli,
den regjerende familien i den lille nasjonen Lugash i Midtøsten.
- Sjefsinspektør Dreyfus. - Send ham inn.
Jeg kom da jeg fikk beskjeden din, kommissær.
Jeg priser din snarhet.
- Har du hørt om tyveriet i Lugash? - Den Rosa Panteren?
Ja, selvsagt. Det er i alle avisene.
Snart vil de be oss om hjelp til å fange tyvene.
Jeg har alt mottatt en slik anmodning fra presidenten av Lugash personlig.
Jeg forstår. Hvor mange menn ba presidenten om?
Bare én. Inspektør Jacques Clouseau.
- Send ham med neste fly. - Selvsagt.
Men synes du ikke at en som er mer konvensjonell burde...
Ikke for å frarøve Clouseau noe,
men den anstrengte situasjonen i Midtøsten tatt i betraktning...
Jeg kjenner til den anstrengte situasjonen mellom deg og Clouseau.
Men, Lugash har anmodet om Clouseau, og Clouseau skal de få.
Din finger er i mitt blekk.
ROSA PANTER TATT IGJEN
Hva gjør han der inne?
Hallo.
Det er fint vær vi har.
Jeg hadde håpet vi hadde blitt kvitt din besettelse med inspektør Clouseau.
Det hadde jeg også, doktor.
Har det skjedd noen ting som har forårsaket tilbakefallet?
Nei, ikke noe.
Noen. Den noen.
Nei, kanskje du har rett.
Noen ting. Han er en ting.
Din trang til å drepe Clouseau er også tilbake?
Ja, rett tilbake.
Tanken på en verden uten Clouseau fyller meg med glede.
Som en sommer med tusen julimåneder.
Det forgifter sjelen min med...
- Øynene dine. - Hva?
"Du forgifter sjelen min med øynene dine."
Du siterer teksten til "You Go to My Head".
- Unnskyld. - Unnskyld deg aldri for Cole Porter.
Ditt ubevisste har nettopp bekreftet det vi allerede vet.
- At Clouseau er i hodet mitt. - Nettopp.
Hvordan tror du at du vil du få ham ut derfra?
Jeg vet ikke. Jeg tror ikke.
Du skal liksom tro noe og gi meg svarene.
Kommissæren vil ha ham i Lugash. La ham ta seg av det.
Jeg vil ikke vite. Jeg vil ikke være der.
Jeg vil være her med deg.
Hva tenker du på, doktor?
Det var ikke Cole Porter. Det var Gillespie og Coots.
- Visekommissæren vil se deg. - Send ham inn straks.
Kom inn, kommissær.
Det gjelder tyveriet av den Rosa Panteren.
Jeg står til tjeneste, kommissær. La meg by deg på en liten sigar.
Ikke bry deg om dem. La dem rulle.
Les dette nøye og si meg hva du synes.
Jeg vil lese hva jeg synes og gi deg nøye.
- Har du fyr? - Øverste skuff til venstre.
Jeg danser i risen
Bare danser i risen
Tillat meg.
Unnskyld meg.
Clouseau vil at jeg skal kjøre ham til flyplassen.
Gjør det. La presidenten av Lugash bekymre seg for blodtrykket sitt.
Han skal ikke til Lugash.
Han tar flyet 12.15 til London.
Han mistenker at Fantomet er ansvarlig for tyveriet.
Han sa at siden sir Charles bor i England...
- Sir Charles bor i Sør-Frankrike. - Ja, sir. Skal jeg si fra?
Glem det. Han vil bare si "Jeg vet det."
Å snakke fornuft med Clouseau
er som at Einstein prøver å forklare relativitetsteorien til en "apekatt".
Vet sir Charles at du kommer?
Nei, jeg vil at det skal være en overraskelse.
- Hva er i veien? - Lighteren din hopper ikke ut.
Den skal hoppe ut når den når en viss temperatur.
Og hva nøyaktig er denne visse temperaturen?
Jeg vet ikke.
Du skulle ha sjekket med fabrikken. Det er innlysende at denne lighteren
har nådd den visse temperaturen og nekter å hoppe ut.
Den første regelen for en bileier - kjenn bilen din.
- Men det er din bil. - Jeg vet det.
Men det er ikke min lighter.
Hvis det var min lighter, ville jeg kjent den visse temperaturen.
Clouseau prøvde å fikse lighteren.
Han tror noen plantet en bombe i bilen.
Ja. Noen burde ha... Jeg mener kunne ha gjort det.
Han telegraferte Scotland Yard og sa han ankom i forkledning.
Hva slags forkledning? Forkledd som hva?
Det sa han ikke.
Hvordan vet vi hva vi skal se etter?
TOALETT OPPTATT
Dette er kapteinen.
Gå til setet og fest sikkerhetsbeltet
for det er turbulens foran oss. Takk.
- God morgen, sir. God tur? - Ja, takk.
Kan jeg hjelpe deg?
Idiot!
Inspektør Clouseau. Jeg er Drummond fra Scotland Yard.
Jeg er André Botot, sennepsselger fra Dijon.
- Trenger du skyss, monsieur Botot? - Det er veldig hyggelig, Mr Yard.
- Drummond. - Ja. Hvordan er Skottland i disse dager?
Jeg har noen slektninger derfra.
Bestemoren min på min fars side. Jeg er ganske flytende i gælisk.
Det er en natt med fine lys over...
Inspektør McClaren, dette er monsieur Botot...
Fra Dijon. Står til? Jeg fortalte betjent Yard
om svigerfaren min sin søster på min betjents side.
Endelig. Mitt eget hus. Mitt eget svømmebasseng.
Min egen 38-23-38.
- Telegram. - Les det for meg.
"Kjære sjefskommissær. Gratulerer meg dagen."
"Håper du nyter 1400 kilo med gelé."
1400 kilo med gelé?
Det må være en feil.
Hvor skal jeg plassere 1400 kilo med gelé?
Og bare Clouseau ville vært dum nok til å sende 1400 kilo med gelé.
Dette er inspektør Drummond fra Scotland Yard.
Jeg håper ikke jeg vekte deg.
Det er i orden. Faktisk gjorde du meg en tjeneste.
Hvem er det?
- Hva kan jeg gjøre for deg, inspektør? - Det er angående inspektør Clouseau.
MI5 ringte og rapporterte om at libyske agenter hørte et rykte
om at det kan komme et attentatforsøk mot Clouseau.
Ja vel? Hvem andre ønsker å drepe ham?
Jeg mener, hvem står bak det?
Vi vet ikke. Men det kommer fra en pålitelig kilde.
Vi har fortalt det til Clouseau, men han bare lo og sa
"Den bevegelige fingeeer skriver."
Clouseau kan mene hva som helst.
- Vet du hva klokken er? - Kan du holde kjeft?
Ikke du. Hvor er han nå?
På hotellet. Jeg synes du skal ringe og beordre ham tilbake til Paris.
Før vi bekrefter dette ryktet, lar du ham ikke dra til Lugash.
Har du til meg "massasjen"?
- Vil du ha massasje? - Hvis du har en til meg, ja.
Kan du ikke prøve Tokyo Lil på enden av kvartalet?
Spør etter Passionflower Shirley, Yokohama-sommerfuglen.
- Hvorfor det? - Du vil ha en massasje.
Ja, men jeg vil ha den av deg.
Sir, jeg gir ikke massasjer.
- Du ga meg en i morges. - Du tar feil.
Ikke prøv på de triksene med meg, monsieur.
Jeg mottok en "massasje" i morges fra inspektør Quinlan fra Yard of Scotland.
- Massasjen! - Det var deg som ga meg den.
- Du mener beskjed. - Jeg vet hva jeg mener, galning.
Har du en "massasje" eller ikke til meg?
Nei, sir. Til deg er det ingen massasje.
Grouse-Moor Hotel.
Han gikk nettopp opp på rommet sitt. Jeg skal ringe.
Takk.
Ja. Dette er sjefsinspektør Clouseau.
Jeg skal re opp sengen din, sir.
Og du sa?
Hva var det du sa?
Massasjen din.
Telefonen din.
DRA TIL LUGASH. DREYFUS
Til flyplassen, min gode mann, og kjør som vinden.
Skal bli, sir.
Jeg visste det.
Jeg vil ikke høre mer om det.
Ikke bland deg med Clouseau...
- Det holder! - Hva er det du gjør?
Hva ser det ut som? Jeg gjør det jeg har gjort hver morgen i to år.
- Men du kan ikke! - Jeg er lei av at du forteller meg
- hva jeg kan og ikke kan gjøre. - Som du vil.
Jeg håper du liker det nye bassengcoveret du bestilte.
- Jeg tror du gjorde en feil, oberst. - Feil.
Aldri kall meg oberst, oberst Bufoni. Jeg er nå din president og ufeilbarlig.
Det står i den nye grunnloven.
Som du skrev da du fremdeles var oberst.
Og du var kaptein, oberst, som du kan bli igjen.
Ja, Mr President. Å sende bud etter Clouseau...
Var genialt. Han fant den Rosa Panteren før, og vil finne den igjen.
Muligens. Og så?
Så vil de takknemlige folkene i Lugash overøse meg, president Haleesh,
med lovord, ære og døtrene sine.
Og forsikringsselskapene
som alt har betalt myndighetene 12 millioner dollar
for tyveriet av den Rosa Panteren,
hva vil de overøse deg med?
Hvorfor sa du ikke det før jeg sendte bud etter Clouseau?
Du har nettopp fortalt meg at du anmodet om assistanse
fra noen andres politistyrke.
- Kanskje vi kan trekke anmodningen. - Ikke "vi", Mr President. "Du."
Men du kan ikke. Clouseaus fly er i dette øyeblikk på vei til Lugash.
Kanskje han ikke finner den Rosa Panteren.
Kanskje han ikke når Lugash.
- Oberst, du ville ikke... - For å redde presidenten min.
Gjør det du må, oberst.
Bare ikke fortell meg det.
En president må ha ren samvittighet.
Skjønner du meg, general?
Som hånden forstår hansken.
Storartet.
Ta kontroll over deg selv, min venn.
Å gi etter slik er ikke sunt.
Hvis jeg var sunn, ville jeg vel ikke vært her, doktor?
Jeg refererte til blodtrykket ditt.
Jeg skjønner. Han er gal, en idiot, en tosk.
Og for en heldig tosk.
Han kan falle baklengs ned et mannhull
og ende opp i armene til Brooke Shields.
Og nå London, halvveis i ruiner.
Lugash, et hjelpeløst lite ørkenland,
- som skal ødelegges. - Du må ta deg sammen.
Jeg prøver.
Du vil ikke ende på asylet igjen.
Nei. Men doktor, før Clouseau er ute av veien,
ute av livet mitt for alltid, er jeg fordømt.
Jeg skal aldri smile igjen.
Frank Sinatra med Pied Pipers og Tommy Dorsey.
Jeg er knust, og du minnes gammel jazz.
De vet at de ikke skal avbryte meg når jeg er med en pasient, hvis det ikke er krise.
Krisetelefon til inspektøren.
Det er visst ikke min krise, men din.
- Jeg har fryktelige nyheter til deg. - Hva?
Inspektør Clouseaus fly er savnet.
- Er du sikker? - Ja, helt. Jeg beklager.
- Jeg kommer straks. - OK, inspektør.
Doktor Longet, adjø.
Du ser en gjenfødt mann foran deg.
Kurert. Frisk. Fin som en fele.
- Var telefonen gode nyheter? - Vidunderlige nyheter.
Clouseaus fly antas styrtet i sjøen.
Ute av mitt liv for alltid.
Jeg skal få den mannen ut av hodet mitt.
Jeg vet det. Mary Martin, South Pacific. I
Hun er her. Kom inn.
Jeg tror det er en feil. Si at jeg er ute av byen på jobb.
- Tror du det er lurt? - Er det lurt å snakke med henne?
Du var hans overordnede.
"Var." Tror du virkelig han tilhører fortiden?
- Det virker mulig. - Det ville vært herlig.
Før eller senere vil en pågående reporter, som Marie Jouvet...
Men hva kan jeg fortelle henne?
- At jeg syntes han var kort? - Nei.
At han var den heldigste mannen i verden med hjernen til en musling?
Selvsagt ikke.
Du vet han var idiot, jeg vet han var idiot,
men for alle andre var han den beste detektiven siden Sherlock Holmes.
- Hvis jeg sier sannheten... - Så ikke gjør det. Han er borte.
Gi dem helten de ønsker. Det koster ikke deg noe.
Men er han borte for godt?
Jeg har en fryktelig følelse av at han en dag - i neste uke eller i morgen -
spretter ut av skapet mitt og sier "Ko-ko!"
Jeg tror ikke du har noe valg.
Hva om jeg ikke fikser det? Du kjenner meg når det gjelder Clouseau.
Følelsene mine er rett under overflaten som en mine.
- Jeg kan ikke gjøre det. - Du kan gjøre det.
Kan jeg? Ja, jeg kan gjøre det.
Nei, du kan gjøre det.
Miss Jouvet.
Miss Jouvet, så hyggelig av deg å komme.
Føl deg som hjemme. Trekk frem en musling.
Hvordan vil du beskrive inspektør Clouseau?
Jeg har aldri kjent en mann som ham.
Han var... Han var unik.
- Kan du være mer spesifikk? - Jeg kan, men...
I begynnelsen var han uortodoks.
- På hvilken måte? - På alle måter.
Kan du gi meg et eksempel?
For å holde seg konstant forberedt på angrep
ba han sin kinesiske tjener om å angripe ham
hvor som helst og når han kunne.
Det er ikke bare uortodokst, men merkelig.
- Han høres sinnssyk ut. - Hold kjeft.
Det var rykter om at dere to ikke kom overens.
Vl hadde vel våre små uoverensstemmelser innimellom,
men når du jobber med noen i 20 år,
kan du ikke vente å se...
øye mot øye.
Synes du han var en god detektiv?
Han var... Jeg synes han var...
Du kan ikke bare si han var...
Det er ingen ord som kan beskrive det han virkelig var.
Hva med "genial"?
Det er et ord.
Modig?
Presidenten dekorerte ham to ganger for heltemot.
Stemmer.
- Det høres ut som en modig mann. - Det høres slik ut.
Han var kjent som en stor idrettsmann.
Du aner ikke for en idrettsmann han var.
Svart belte i karate?
- Svart belte? - Utmerket skytter. Den fødte leder.
Inspektør, jeg beklager.
Han gråter.
Dette er Bruno. Jeg vil ha et møte.
- Med hvem? - Alle sammen.
OK, sjef.
Mener du at det var en del av jobben å angripe ham slik?
Ja.
Cato, jeg er på saken igjen.
Nå skal fellen settes, drapsmannen fanges
og verden få bevis for at Maria Gambrelli er uskyldig.
Vi må øke treningsmengden.
Angrip når jeg minst venter det.
- Ble ingen skadet? - Ja. For det meste meg.
Det var en gang da mafiaen importerte en ninja.
Inspektøren trodde ninjaen var meg.
- Stakkars ninja. - Jeg vet hva han følte.
Nå som sjefen din er borte, ingen flere angrep.
Du må være lettet.
Ikke bare.
Noen ganger når man gjør noe lenge nok, savner man det selv om det var vondt.
Hva tror du skjedde med inspektøren?
Aner ikke.
Inspektør Clouseaus residens.
Et øyeblikk, takk.
Det er til deg.
Dette er betjent Duval. Jeg har den informasjonen til deg.
Clouseaus tidligere assistent, Hercule Lajoy,
bor på en elvebåt som heter The Moth. I
- Hercule Lajoy? - Hvem spør?
- Marie Jouvet. Jeg er TV-reporter. - Jeg vet hva du er.
Kan jeg komme om bord? Jeg vil snakke med deg.
- Vil du ha svar? - Selvsagt.
Hvordan kan jeg gi deg svar? Jeg tar en blund.
Jeg venter til du våkner.
Greit.
Du er penere enn du ser ut på TV.
Takk.
Jeg vet ikke hvorfor, men jeg har inntrykk av at jeg var ventet.
Clouseau har forsvunnet. Du er reporter.
- Elementært. - Sagt som en sann politimann.
En pensjonert politimann.
- Kan jeg sette meg? - Som du vil.
Du jobbet med Clouseau.
Ja. Han var unik.
Intuitiv? En mann som fulgte sine instinkter?
Hvem vet hva han fulgte? Men han var den mest vellykkede i politistyrken.
Hver gang jeg så for meg en god etterforskning, gjorde han det motsatte.
Fakta, Hercule.
Bare fakta betyr noe.
Uten dem er en kriminaletterforskning
bare en gjettelek.
Hør på meg, Hercule, og du vil lære noe.
Fakta i denne saken er:
At liket til sjåføren ble funnet på rommet til den andre husholdersken. Fakta.
Dødsårsak - fire kuler i brystet. Fakta.
Kulene ble avfyrt på nært hold av en .25-kalibers automatisk Beretta. Fakta.
Maria Gambrelli ble funnet med drapsvåpnet i hånden. Fakta.
Drapsvåpnet var registrert på Miguel Ostos,
og oppbevart i hanskerommet til Ballons Rolls-Royce.
Fakta.
Folk fra staben har forklart at Miguel Ostos slo...
Forsiktig, tosk. Du brøt pekestokken min. Jeg har ikke noe å peke med.
..har forklart at Miguel Ostos slo Maria Gambrelli regelmessig.
Endelig kommer forklaringen avlagt under ed fra monsieur og madame Ballon,
og også fra hele staben, alle har perfekte alibier.
Så nå, Hercule, hva er konklusjonen?
Maria Gambrelli drepte sjåføren.
Din idiot. Umulig. Hun beskytter noen.
- Hvordan vet du det? - Instinkt.
Men fakta...
Du glemmer motivet.
- Han slo henne. - Han var spansk.
- Han rev av henne kjolen. - Ikke vær latterlig.
Ville du drept noen fordi de rev av deg kjolen?
- Sikkert ikke. - Selvsagt ikke.
Det er ingen tvil i min sjel, Hercule.
Maria beskytter noen.
Finn ut hvem, og du har drapsmannen.
Jeg skal finne drapsmannen før dagen er omme.
Maria Gambrelli vil si meg hvem det er.
Clouseau hadde rett. Maria Gambrelli var uskyldig.
Clouseau hadde alltid rett på slutten av saken.
Men på veien regnet han litt feil.
Og nå er han fortapt i sjøen.
Jeg beundret suksessene hans, men metodene...
De gjorde narr av alt jeg visste om politiarbeid, så jeg sluttet.
Men jeg har et godt liv. Jeg seiler med noen ladninger.
Jeg har en turistgruppe i august når det blir for varmt til å være i Paris.
Savner du ikke spenningen noen ganger?
Hvis jeg savnet spenningen, tror du ikke jeg ville satt agn på kroken?
Takk, Hercule Lajoy. Jeg liker deg.
Jeg tror ikke du er den tøffingen du later som.
Jeg liker Hercule også, fordi han er den tøffingen han virker som.
Men hvis du vil komme til bunns i denne Clouseau-saken,
så glem oss på denne siden av loven.
Finn noen av forbryterne han fanget eller ikke fanget.
Adjø.
- Kom innom igjen når du er i nabolaget. - Takk. Det gjør jeg kanskje.
De viser kun øverste del på TV.
- Jeg er glad den nedre er like bra. - Jeg også.
- Hvordan går forretningene? - Bedre.
Forbedrer seg.
Clouseau forsvinner. Forretningene blir bedre.
Helt sikkert.
- Marie Jouvet snuser rundt. - Hva så?
Hvem vet? Men jeg tror det er best å skygge henne.
Luis, hun er ikke dum. Velg noen flinke karer, OK?
Gjort.
Da jeg møtte inspektør Clouseau for 20 år siden i Cortina,
hadde jeg en stygg skiulykke,
og uheldigvis bodde Clouseau på samme hotell.
Unnskyld meg. Benet mitt sitter fast.
- Var du gift med inspektøren? - Ja.
Hadde du møtt sir Charles før Cortina?
Bare innimellom.
Jeg vedder 10 000 franc
på at Fantomet er i Cortina nå. Kanskje i dette rommet.
Så spennende. Hva tror du, Mr Tucker?
Jeg er enig. 10 av hans siste 15 ofre har vært gjester på Angela Dunnings fester.
Hva snakker vi om?
- Det beryktede Fantomet. - Jeg har aldri hørt om ham.
Han virker som litt av en fyr.
Det er få tyver som er smartere enn Fantomet.
Hvert tyveri er forskjellig og unikt.
Jeg trodde teorien din er at han gjentar seg selv.
Bare når det gjelder Angela Dunnings fester.
Men det er et fellestrekk.
Det er varemerket hans.
- Han legger igjen en hvit hanske. - Høres teatralsk ut.
Deres Høyhet, hvis jeg var Fantomet, ville jeg allerede valgt mitt offer.
Og hvem ville det vært?
Hvem eier den mest fantastiske diamanten i verden?
- Det er vel meg. - Den Rosa Panteren.
En pris han aldri ville kunne motstå.
Han ville blitt skuffet. Den Rosa Panteren er i min safe i...
Deres Høyhet, ikke si det.
Deres Høyhet, jeg hørte det var en krangel om hvem som eide den Rosa Panteren.
Den tilhører meg. Det var en gave fra faren min.
- Jeg gir den aldri fra meg. - Hvorfor skulle du?
Da regjeringen tok makten, sa de at den var folkets eiendom.
Det er snakk om at en internasjonal domstol skal felle en dom.
Skal jeg stjele diamanten,
- så kan vi to dele forsikringspengene? - Greit.
Jeg vil danse. Deres Høyhet?
Jeg vil gjerne.
- Hva med deg, madame? - Selvsagt.
- Er beinet ditt bedre, sir Charles? - Hva?
- Jeg sier at beinet ditt er bedre. - Mye bedre, takk.
Du vet, Mr Tucker...
Det er ølen min.
I mai 1964 skilte du deg fra inspektør Clouseau og et år senere...
Giftet jeg meg med drømmemannen.
- Hvem var det? - Du vet det.
Den mannen Clouseau beskyldte for å være Fantomet.
Du må tilgi henne. Hun er ikke så flink med navn.
- Han er veldig attraktiv. - Men hun har god smak.
- Hvorfor trodde Clouseau det var deg? - En anonym telefon.
Jeg skjønner. Kom opp straks.
Sir Charles. Fantomet.
Jeg har ham denne gang.
- Men selvsagt tok han feil. - Om hva?
- At du var Fantomet. - Selvsagt. Han tok feil.
- Feil, men sta. - Sta var han.
Han var overbevist om at jeg planla å stjele den Rosa Panteren.
Da Prinsesse Dala holdt kostymeball for meg i villaen sin i Roma,
var Clouseau der med sine menn.
- Varm. - Ja. Det må være et helvete der inne.
Det er nok ikke så bra der.
- Noe mistenkelig? - Ikke noe å bekymre seg for.
Mine menn er over alt og følger med hele tiden.
Hvordan våger du i tjenesten? Hvem er du?
- Betjent Walter. - Betjent Coff.
Mer slik oppførsel, og stripene dine ryker.
- Ble den Rosa Panteren stjålet da? - Av en gorilla.
Det er meg!
Jeg vil alltid huske den gamle mannen som prøvde å krysse gata.
Raskere!
Hva er i veien med deg? Kan du ikke kjøre raskere?
Dette er veien de tok.
- George, hvordan kommer vi ut? - Jeg vet ikke.
- Hvordan kommer vi ut? - Prøv motorveien.
Jeg tar motorveien, du tar stikkveien.
- Det er dem. - Nei.
En stund så det ut som Clouseau selv var Fantomet.
Han ble arrestert for å ha stjålet den Rosa Panteren og sendt i fengsel.
- Men han var uskyldig. - Udugelig, men uskyldig.
- Udugelig? - Ville du ikke sagt det, skatt?
Ikke til alt. Han var god til å sove.
- Det er vanskelig å tro. - Det er sant.
Han gjorde nesten aldri noen alvorlige feil mens han sov.
Udugelig! Frankrikes største detektiv!
Det setter virkeligheten ens på prøve.
- Tror du han er død? - Jeg håper ikke det.
- Hva tror du, sir Charles? - Menn som Clouseau dør aldri.
De kan ikke destrueres. Det er slik det burde være.
- Hvorfor? - Vi trenger dem.
De sikrer vår humoristiske sans.
De er levende bevis på at uansett hvor ille ting blir,
så overlever du hvis du er standhaftig, og noen ganger vinner du.
Tror du målbevissthet var nøkkelen til hans suksess?
Det er det ingen tvil om.
Han var en dust, men han var innbegrepet av det 11. bud.
- Det 11. bud? - "Du skal ikke gi opp."
- Jeg liker det. - Tenkte jeg det ikke.
Adjø.
- Kom på besøk igjen. - Det gjør jeg kanskje.
Din drømmemann er også et machiavellisk sjarmtroll.
Jeg vet det. Takk.
Adjø.
- Du har kjørt forbi hotellet. - Ja, frue.
- Men det var dit jeg ville. - Ser du den bilen som følger etter oss?
Hva er det med den?
De to mennene foreslo at jeg skulle levere deg på en annen adresse.
- Hva snakker du om? - Det var ment som en trussel.
- Truet de deg? - En av dem viste meg sin nye pistol.
Hvem er de?
Du synes sikkert at jeg er på jordet, men jeg fikk ikke navnene deres.
- Du vet at dette er kidnapping? - Ja.
Jeg må være ærlig med deg.
Jeg kom ikke på noe alternativ.
Du kan komme i fengsel på livstid.
Han viste meg en .38 Magnum.
Jeg vet ikke noe om pistoler.
Den pistolen lager enorme hull i ting.
Jeg hadde valget mellom å kidnappe deg og bli skutt med den pistolen.
Og for å være helt ærlig, ville jeg følt meg verst
hvis jeg hadde et enormt hull i meg.
- Miss Jouvet, hyggelig å se deg. - Hadde jeg noe valg?
Nei. La oss snakke fortrolig.
- Har jeg noe valg? - Jeg vil bare snakke med deg.
- Pass på hvor du går. - Det gjør jeg alltid.
- Hvorfor ringte du ikke bare? - Ville du ha kommet?
For å se den franske gudfaren? Bruno, jeg er reporter.
Og en pen en. Ta deg en dukkert.
Kom igjen. La oss slappe av.
- Ta plass. - Kan jeg få en drink?
- Har jeg noe valg? - Nei, faktisk ikke.
- Hva med noe champagne? - Strålende. Og ta i en fersk fersken.
Champagne, og legg en fersken i.
Ja, sir.
- Har aldri hørt om fersken i champagne. - Veldig sexy.
- Lag to. - Ja, sir.
- Hva om han ikke har noen ferskner? - Da skjer det noe melodramatisk.
Da får jeg heller nøye meg med vanlig champagne.
Marie, du er virkelig en super dame.
Bruno, det er et gammelt ordtak.
- Hva er det? - Lur aldri en lurendreier.
Jeg vil du skal ligge unna Clouseau-saken.
- Ta av deg brillene. - Hvorfor?
Så jeg kan se hva du tenker.
Det tviler jeg på.
- Hvorfor vil du at jeg skal ligge unna? - Fordi jeg spør.
- Det er ikke god nok grunn. - Det burde det være.
Hva om jeg ikke gjør det?
Marie, da jeg var på din alder
pleide jeg å lure på hvordan det ville være
hvis jeg plutselig fant masse penger.
- Har du noensinne tenkt på det? - Ja.
Jeg forestilte meg også at en dag ville en prøve å bestikke meg med en formue.
- Hva gjorde du? - Jeg var fristet.
- Det er en god start. - Men jeg sa nei.
- Ikke klokt. - Jeg er reporter.
Og i gode og onde dager en ærlig en.
Si hvorfor du ville at jeg skulle ligge unna.
Fordi jeg foretrekker ting slik de er.
Clouseau laget mange problemer.
En smart dame som deg kan finne ut at han lever ennå.
Eller er død. Kanskje jeg finner ut at noen drepte ham.
Du har et vakkert ansikt. Hvorfor stikke det inn der det ikke hører hjemme?
Fordi det er jobben min.
Hva hjelper jobben deg hvis du må gjøre den fra sykehussenga?
Jeg visste du ville true meg, men jeg visste ikke hvordan jeg ville reagere.
- Jeg har overrasket meg selv. - Er det sant?
Ja. I stedet for å skremme meg, har du gjort meg sint.
Jeg kan ikke huske sist jeg var så sint.
Jeg er fra pressen, og lar meg ikke true av deg eller noen andre.
- Hvem er melodramatisk nå? - Melodramatisk? Vent til jeg er hjemme.
- Hva skal du gjøre? - Kanskje både besvime og kaste opp.
- Vedder på at du kaster opp. - Vedder imot.
- Tøff dame. - Ja, absolutt, sir.
- Bra rumpe. - Det la jeg ikke merke til, sir.
Arthur, det er et gammel ordtak.
- "Lur aldri en lurendreier." - Selvsagt, sir.
Ja, en skikkelig bra rumpe.
Kan jeg komme opp nå?
Jeg synes ikke rumpa hennes er så bra.
- Hva skal jeg gjøre? - Arrester ham.
- På hvilket grunnlag? - Han kidnappet meg.
- Kan du bevise det? - Spør sjåføren.
Du sa at sjåføren kidnappet deg.
Brunos menn truet ham. De hadde pistoler.
- Så du pistolene? - Nei, men sjåføren sa...
Jeg er sikker på at alt du har fortalt meg er sant.
Men jeg er også sikker på at monsieur Langlois vil nekte på det.
Monsieur Langlois?
- Det kommer an på... - Hans ord mot mitt.
Akkurat!
l visse kretser, har monsieur Langlois' ord stor innflytelse.
Du er opprørt, så jeg vil ignorere antydningen.
Opprørt eller ei, jeg står ved den.
Miss Jouvet, jeg foreslår at du går hjem og glemmer dette.
Unnskyld meg.
Jeg skal gå rett på kontoret mitt
for å skrive om mafiasjefen som kidnappet meg
og sjefsinspektøren som nektet å gjøre noe med det.
Det ville ikke vært lurt.
Det kommer an på, inspektør, om jeg stoler på din mening.
Miss Jouvet virket litt opprørt.
Miss Jouvet begynner å bli en pest og en...
Så langt har ikke hendelsen blitt etterforsket engang.
Hvis Bruno Langlois er i humør til å nekte,
gjentar jeg det gjerne i vitneboksen.
- Hun snakker om deg. - Ja.
Mye tæl.
Jeg tror den franske gudfaren ville tenkt seg om før han møtte meg i retten.
Når det gjelder sjefsinspektør Dreyfus,
hvis han er det dydsmønsteret han later som,
hvorfor har han ikke funnet sjåføren og avhørt ham?
- Hun snakker om deg. - Ja.
Jo mer jeg finner ut om Clouseau,
jo mer vil visse mennesker at jeg avbryter etterforskningen.
Så langt har jeg ikke funnet noe inkriminerende,
men jeg er tydeligvis i nærheten av noe som gjør folk nervøse.
Jeg skal lete til jeg har et svar til deg.
God natt.
Clouseaus residens. Det er Cato.
Jeg har dratt til Miami Beach for å feire kinesisk nyttår med bestemoren min.
Legg igjen beskjed etter pipetonen.
Avon-damen her.
Du!
Uheldigvis.
Clouseaus residens. Det er Cato.
Jeg har dratt til Miami Beach for å feire kinesisk nyttår med bestemoren min.
Legg igjen beskjed.
- Jeg beklager. - Jeg er vant til det.
Dette er professor Auguste Balls fra Paris.
Din orientalske sjørøver!
Du kan ikke lure meg med et flykrasj. Han gjemmer seg for å slippe å betale.
Hvis jeg ikke mottar 4000 franc innen fredag, går jeg til sak.
Det kan du ta i opiumspipa di og røyke, din sleske kantoneser!
Hvem i helvete er professor Auguste Balls?
Inspektør Clouseaus offisielle forkledningsmaker.
- Hva er en sjørøver? - En som snyter.
- Strålende. - Å bli kalt en som snyter?
Noen av mine beste venner er sjørøvere.
- Jeg beklager avbrytelsen. - Det er OK. Så får jeg praktisert.
- Skal det være en kopp te? - Nei, takk.
- Jeg trenger en aspirin. - Jeg ringte tidligere.
Jeg trodde du hadde dratt for å besøke bestemoren din i Miami.
Miami Beach. Hun driver en bingohall. Hun er en ekte sjørøver.
Jeg tenkte kanskje jeg ville finne noe.
- Som hva? - Som dette.
- Vet du hvem disse menneskene er? - Foreldrene hans.
- Lever de ennå? - Faren lever.
Han bor i Château Clouseau å Lamarque.
Han lager vin.
Svinekanin.
Hva er det du gjør?
Det smaker ikke det samme siden vi mistet Fifi.
Jeg savner den store Fifi.
Kan du fortelle meg noe om sønnen din?
Nei. Etter klokken fire
kan jeg ikke fortelle deg noe om sønnen min.
- Hvorfor ikke etter klokka fire? - Etter å ha smakt på vinen hele dagen,
kan jeg ikke huske sønnen min etter fire -
og i hvert fall ikke si noe om ham.
Det er et mirakel at jeg husker det er etter fire.
Det føltes bra.
- Går det bra? - Selvsagt går det bra.
Jeg sjekket bare at Nanna støvsugde teppet.
Når vi snakker om Nanna...
Hent Nanna.
Nanna har vært hos meg i 61 år.
Hun var Jacques' barnepike.
- Ja vel? - Hva?
- Jeg sa "Ja vel?" - Jeg vet det.
For du sa at Nanna var sønnen din sin barnepike.
Mademoiselle, du trenger ikke gjenta det jeg sa.
Jeg vet hva jeg sa.
Heldigvis har jeg ikke mistet hukommelsen ennå.
B-bank i bordet.
Kom inn!
Hva ler jeg av?
Jeg vet ikke om jeg kan forklare det.
Nanna kommer.
Sitt.
Hun elsker den hunden.
Min sønn Jacques Clouseau ble født 8. september 1920.
Han hadde morens øyne og farens nyrer.
Helt fra begynnelsen av
ville Jacques bli politimann.
Han hadde mye motgang,
men han var alltid oppfinnsom.
Han var 18 da han begynte på universitetet
og ble forelsket.
Drømmejenta hans giftet seg med en annen.
Jacques bestemte seg for at livet ikke var verdt å leve.
Til den det måtte gjelde.
Jeg synes ikke lenger livet er verdt å leve.
Heldigvis var det strømstans.
Svinelys.
Da tyskerne invaderte Frankrike,
ble Jacques med i undergrunnen.
Stempelsvin.
Etter krigen ble han politi, og resten er historie.
Takk. Veldig interessant.
Det hjelper å runde av hyllesten min.
Hva mener du?
Hyllesten trenger ikke å avrundes.
Du har en fyldig hyllest.
- Han lever. - Hvordan vet du det?
Han har sine mors øyne, men farens sjelsstyrke.
- Jeg trodde det var nyrene. - Det også.
En mann med slik sjelsstyrke og nyrer må leve et sted.
- Jeg håper det. - Jeg visste det.
Adjø.
Så, etter å ha dratt fra den skjønne gamle mannen,
som er overbevist om at sønnen fremdeles lever,
begynte jeg å undres "Er det mulig?"
Mafiasjef Bruno Langlois tror det.
Sir Charles Litton føler at slike menn er uunnværlige
og derfor ikke kan ødelegges.
Sjefsinspektør Dreyfus er så besatt av muligheten
for at han er på randen av et nytt nervøst sammenbrudd.
Omkom virkelig inspektør Clouseau til sjøs, som rapportert?
Eller er han der ute et sted av uvisse grunner,
mens han planlegger neste skritt, og venter på at timingen skal stemme?
Jeg vil ikke tro at en ulykke har slått ned en slik stor mann.
Svinemåke.
Vi må finne den kvinnen.
Her er rapporten.
Jeg skal pågripe denne forbryteren innen 24 timer.
Nå kommer vi noen vei.
Du!
- Det er en uerstattelig Steinway. - Ikke nå lenger.
Inspektør Clouseaus residens.
Et øyeblikk.
Til deg.
Det er sir Charles Fantomet, den beryktede Litton.
- Fantomet? - Den eneste ene.
Min grådige lille gule hallik.
Det er noe jeg gjerne vil vite.
Tilbake til byen.
Følg den bilen.
Biter hunden din?
Nei.
Fin bisk.
Jeg trodde du sa at hunden din ikke bet.
Det er ikke hunden min.
Vet du veien til Palace Hotel?
Ja.
Budlevering. En beumbe. Ventet dere en?
Din tosk! Din gale orientalske idiot!
Det er en tid og sted for alt, Cato.
Og det er nå.
Og en annen ting.
Jeg var kjent som Pavlova på skranke.
Alt kommer tilbake nå.
Vel, det føltes godt.